Még élénken éltek a gondolataimban az áprilisi-májusi teljesítménytúrák emlékezetes pillanatai, amikor újra túrabakancsot húztam és folytattam a RPDDK-t. A vonat ablakából láttam, hogy szakad az eső, de ebből Zalakomárra érve már csak a felhők maradtak. A pecsételőhely helyett Somogyország felé vettem az irányt és tisztes távolból követtem a zivatart, amelyik előttem ért Somogysimonyiba. Nemesvidre egy kutyafalka mutatta az utat, Kisviden pedig egy gólya sétált előttem. Nagyszakácsihoz közeledve átverekedtem magamat az újabb gaztengeren, onnan pedig meg sem álltam Mesztegnyőig.
Két hónap szünet után folytattam a dél-dunántúli barangolásomat. Egész héten
esős idő volt és szombat hajnalra is ugyanilyet jósoltak a meteorológusok, de
már nagyon hiányzott a túrázás, ezért úgy döntöttem, hogy megyek. Különben is,
a
Kinizsi 100
után nem tud megijeszteni egy nyári zápor...
Negyed 7-kor indult a vonatom Székesfehérvárról. Siófokhoz közeledve
esőcseppek jelentek meg az ablakon, az állomásra beérve pedig leszakadt az ég.
Dörgött, villámlott és ömlött az eső. „Igazuk lett a meteorológusoknak”
– gondoltam magamban és abban reménykedtem, hogy a nap további részére is
beválik a jóslatuk.
A vonat pontosan érkezett Zalakomárra. Végigvettem a szokásos indulás előtti
tennivalókat, majd hátamra csaptam a zsákomat és útnak indultam. Borult volt
az ég, de hinni akartam a meteorológusoknak, ezért győzködtem magamat, hogy
ezek nem esőfelhők. A pecséthez kellett volna egy néhányszáz méteres kitérőt
tennem, de mivel az új füzetbe nem kell duplán pecsételni, ezért a
K jelzést elérve nem a falu felé,
hanem balra, a vasúti átjárő felé folytattam az utamat.
|
|
Zalakomár, vasútállomás |
A K jelzéshez közeledve Zalakomár határában |
Miután kereszteztem a síneket, egy hosszú, szinte végtelen egyenes
aszfaltozott út tárult a szemem elé. 20 perc alatt értem el az autópálya
felüljáróját, ezalatt csak néhány útszéli színes virág jelentette a
változatosságot. Az autópálya felett átkelve egy enyhe jobbkanyarral
folytatódott az út, amelyből kiérve mit láttam magam előtt? Egy újabb
végeláthatatlan egyenes aszfaltozott utat... Még szerencse, hogy olvastam
beszámolókat erről a szakaszról, így legalább nem ért meglepetésként a
látvány...
|
|
|
Az útszéli növények vittek egy kis színt a túra ezen szakaszába |
|
|
|
Út a végtelenbe |
Felüljáró az M7-es autópálya fölött |
Tovább az aszfalton |
Már az autópálya előtti szakaszon is úgy hallottam, mintha dörögne az ég, de
többször felnéztem az égre, figyeltem, hogy merről fúj a szél és próbáltam
magamat megnyugtatni, hogy nem fölöttem vannak az esőfelhők és a szél is jó
irányba fújja azokat. Az ormándpusztai kastély bejárati útjához közeledve
egyre közelebbről hallottam a dörgéseket és az eső is elkezdett csöpörögni. A
buszmegálló romos épületénél elgondolkoztam, hogy mitévő legyek? Ha tovább
indulok és elered az eső, akkor bőrig ázok, mert ameddig a szem ellát, sehol
egy fedett hely, ahova be lehetne állni. Ha viszont nem indulok tovább, akkor
lehet, hogy egész nap ott állhatok arra várva, hogy elvonuljanak a felhők.
Végül úgy döntöttem, hogy esőriasztóként derekamra kötöm az esőkabátomat és
indulok tovább.
Bevált a módszerem, hamarosan egyre távolabbról hallottam a dörgéseket és mire
Somogyország határára értem, már nem is hallottam azokat. Somogysimonyiban
megálltam egy rövid időre a buszmegállóban és visszatettem a hátizsákomba az
esőriasztómat. A faluban is vizes volt az út, de azt gondoltam, hogy az még az
éjszakai eső maradéka. Az utolsó házat elhagyva aztán láttam, hogy ez bizony
nem éjszaka esett, hanem nem sokkal azelőtt, mielőtt odaértem. De, ekkora már
elvonultak a felhők és csak a nap sugarai tükröződtek a vizes aszfalton és a
pocsolyákban.
|
|
|
Somogyország határában |
Megérkeztem Somogysimonyiba |
A pocsolyák jelezték, hogy nem sokkal korábban esett itt az eső |
|
|
|
Virágzó selyemkóró |
Tükörkép |
Erdei mályva |
Valahol félúton jártam Somogysimonyi és Nemesvid között, amikor megállt
mellettem egy autó. A benne utazó fiatal pár letekerte az ablakot és
figyelmeztetett, hogy vigyázzak, mert 5-6 kutyából álló falka sétál az úton
Nemesvid előtt és nagyon veszélyesnek néznek ki. Megköszöntem, hogy szóltak és
elővettem a hátizsákomból a kutyariasztómat. Eddig még soha nem kellett
használnom, így csak reménykedni tudtam benne, hogy valóban működik. Indulás
előtt általában ellenőrizni szoktam, hogy világít-e rajta a kis piros lámpa,
ezúttal azonban elfelejtettem ezt megtenni. És persze ilyenkor következik az,
amit nem szerettem volna látni: hiába nyomkodtam rajta a gombot, csak nem
akart felvillanni a piros fény. Egy kicsit megijedtem... De, sok lehetőségem
nem volt, valahogy el kellett jutnom Nemesvidre, autó nem jött, hogy
stoppolhassak, így elindultam. Hamarosan meg is láttam a kutyákat, amint egy
erdei útról épp kijöttek az aszfaltra. Tisztes távolságban voltunk egymástól,
vártam, hogy mi fog történni. A falkavezér ugatott néhányat, majd elindultak
Nemesvid felé. Én is folytattam az utamat és a távolságot tartva mentem
utánuk. Velem voltak az égiek, mert a falu előtti tehéntelepnél a kutyák
eltűntek a fák között és nem is kerültek elő többet. Valószínűleg a telephez
tartoztak és kaptak (vagy kértek maguknak) egy kis kimenőt... (Hazaérve egyébként újra kipróbáltam a risztómat és a gombot megnyomva
világított rajta a lámpácska...)
|
|
|
A tehéntelep, ahonnan a kutyák kiszabadultak |
Máshol nem láttam még ilyen táblát |
Virágzó bogáncs |
Nemesviden a pecsétnek otthont adó söröző még zárva volt, de a tulajdonos már
nyitáshoz készülődött és az asztalokat takarította, amikor odaértem. Meg is
kérdezte, hogy nem áztam-e meg, mert nem sokkal korábban hatalmas eső vonult
át a településen. Mondtam neki, hogy szerencsére én annak csak a hangját
hallottam, azt is tisztes távolból.
|
|
|
Nemesvid |
Villanyoszlop helyett egy kapubejáró hídjára festett jelzés |
Nemesvid, Polgármesteri Hivatal |
Reggel óta aszfalton gyalogoltam, így megörültem, amikor a falu túlsó szélén,
a temetőnél elfogyott a lábam alól az aszfalt és egy földúton kellett
továbbmenni. Nem is akármilyenen! Frissen volt kaszálva, a minősége pedig
versenyre kelhetett volna néhány vidéki főúttal!
|
|
|
Szobor a falu szélén |
A temető és a kápolna |
Erdei autópálya |
Az örömöm azonban nem tartott sokáig. Negyed órával később véget ért az út, a
kaszálógép sem tudott tovább menni és az addigi „pázsitot” felváltotta egy
derékig, sőt helyenként vállig érő csalánnal, szederrel és egyéb gazzal
borított szakasz. Azt hittem, hogy valamit elrontottam, de a jelzések is arra
folytatódtak, ezért én is arra mentem tovább. Az eső miatt minden vizes volt,
így a nadrágom néhány méter után átázott és tapadt a lábamra, ezért aztán
minden egyes csalánlevelet testközelből éreztem. De, legalább kaptam egy
alapos reuma megelőző kezelést! Nem tudom, hogy ki és mikor festette fel ezt a
szakaszt, de hálás voltam neki, ugyanis az út nem volt kitaposva, azt nem
tudtam követni, de olyan sűrűn voltak jelzések a fákon, hogy telefonos
segítség nélkül is láttam, hogy merre kell menni.
|
|
Eddig tudott elmenni a kaszálógép |
Kis híd a Víz-folyás felett |
|
|
A kitaposott ösvényt nem, de a jelzéseket jól lehetett követni |
Utolsó méterek a gaztengerben (egyelőre) |
Nem egészen 10 perc alatt átverekedtem magamat a dzsungelen és újra egy
földúton gyalogolhattam tovább, amelyik elvitt egészen Kisvid határáig. A
faluban elsétáltam a pecsétes házig, majd az út szélén indultam tovább. A nap
elején annyira megszoktam, hogy aszfaltozott úton kell gyalogolni, hogy fel
sem merült bennem, hogy itt csak a település széléig kell így tennem, utána
ismét földúton sétálhatok tovább. Néhány lépés után feltűnt, hogy nem látok
jelzéseket az út széli fákon, így gyorsan módosítottam az útvonalamon és
visszatértem a K jelzésekhez.
|
|
|
Földutakon Kisvid határáig |
|
|
|
A fák között megbúvó harangláb Kisviden |
Gólya sétált az út szélén, majd átrepült a kerítés túloldalára |
Nem kellett (volna) az aszfalton továbbmenni |
Közel 20 percig sétáltam a gazos keréknyomokon, utána egy újabb akadály
lassította le a haladásomat. Korábban azt hittem, hogy a Kisvid előtti
dzsungel után már csak könnyebb szakaszok következhetnek, de tévedtem. A
növényzet itt is nagyon hasonló volt, csak a mérete és a sűrűsége változott.
Kicsit nagyobbak voltak a csalánok (helyenként nálam is magasabbak), kicsit
sűrűbb volt a növényzet és egy kicsit talán vizesebb is volt minden. Kezdődött
az ismétlő reuma megelőző kezelés... De, nem volt időm azzal foglalkozni, hogy
csíp a csalán vagy szúr a szeder, mert helyenként bokáig érő pocsolyák
lapultak a gaz alatt, így minden lépésnél oda kellett figyelni, ha nem akartam
elmerülni valamelyikben.
|
|
|
Az aszfaltot elhagyva ismét a helyes úton |
Itt még jól tudtam haladni |
Újabb gaztenger állta az utamat |
10 perc dzsungelharc után megpillantottam magam mellett egy fehér házfalat.
Bíztam benne, hogy ez jót jelent számomra és nem is kellett csalódnom. Néhány
lépés és néhány karcolás múlva véget ért a gazos rész és a Nagyszakácsiba
vezető földúton találtam magamat.
|
|
|
Vadászház(?) Nagyszakácsi határában |
Itt is jól látszottak a korábbi eső nyomai |
Megérkeztem Nagyszakácsiba |
Ismét felvettem a gyorsabb utazótempómat és bő 10 perccel később már el is
hagytam a település utolsó házát. Onnan még közel 2 órán keresztül gyalogoltam
Mesztegnyőig. Nagyobb dzsungellel már nem találkoztam, többnyire földúton
gyalogolhattam. Helyenként gazos volt, helyenként pocsolyákat kellett
kerülgetni, de többnyire jól járható volt az út.
|
|
|
Mályvarózsa |
Én egy kicsit gyorsabban haladtam |
Katángkóró |
|
|
|
Már el is hagytam a falut |
Gazos, de jól járható úton gyalogoltam |
|
Elhagyott épület a Felső-hegy környékén |
Valahol a nagyszakácsi erdei kápolna előtt, egy búzaföld mellett gyalogoltam,
amikor megjelent velem szemben az úton egy nyúl. Elég erős szél fújt,
valószínűleg nem hallotta a lépéseim zaját és csak jött felém. Egyszer csak
megállt, leült, mintha modellt akart volna állni nekem. Ki is használtam a
lehetőséget, készítettem róla jónéhány fényképet. Majd, mint aki jól végezte
dolgát, felállt, megfordult és elugrált.
|
|
|
Búzakalász |
Búzamező |
Leült, megvárta, amíg készítek néhány fényképet, majd továbbállt |
|
Végtelennek látszó búzamező |
Az erdei emlékhely után egy keményre taposott homokos úton gyalogoltam tovább.
Itt nyoma sem volt az esőnek, így viszont legalább nem volt túl párás a
levegő. Mert a nap bizony rendesen tűzött és az út széli fák sem adtak sok
árnyékot.
|
|
|
Az erdei emlékhelyet benőtte a gaz |
Itt nem sok eső esett |
Búzakalász |
|
|
Tűző napsütésben, homokos földúton Mesztegnyő felé |
Másfél órával azután, hogy elhagytam Nagyszakácsit, a távolban megpillantottam
a mesztegnyői templom tornyát. Látszólag már közel volt, de még 20 percet
kellett gyalogolni, mire megérkeztem a faluba. Áprilisban a Faluháztól
indultam, most pedig oda érkeztem és ott állítottam le a GPS-t. Nagyon jól
időzítettem az érkezésemet, mert negyed órával később indult a busz a közeli
megállóból, amelyikről Balatonmáriafürdőn átszállhattam a Székesfehérvárra
tartó vonatra.
|
|
|
Nem délibáb, valóban a mesztegnyői templomtornyot láttam a távolban |
Ugyanaz a torony, egy kicsit közelebbről |
Szobor a Faluház bejáratánál |
A kalandjaim viszont még nem értek véget... Miután felszálltam a buszra,
nekiálltam megvenni a vonatjegyemet. Elismerem, figyelmetlen voltam, mert az
alkalmazás a 14:10-kor induló vonatot ajánlotta fel első helyen (pedig már
negyed 3 is elmúlt...), én pedig megvettem arra a helyjegyet. És ez csak akkor
derült ki, amikor Balatonfenyvesnél jött a kalauz és kérte a másik
helyjegyemet. Először nem is értettem, hogy mire gondol... Alkudoztunk egy
kicsit, végül kompromisszumos megoldásként átmentem a vonat hátsó kocsijába,
ahol nem kellett IC pótdíjat fizetni. Cserébe viszont klíma sem volt...
![Zalakomár - Mesztegnyő Zalakomár - Mesztegnyő](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgblh4rQKzmH34vmfiR789AEVZnR-lghb642UIlEvNPBJ_OEgRDMz-9w87asPCGXpE9EXYxisREixbufBohPQx91BDhM91DFWIhLB5qPUvlDTWSV85ILryHqIVUGKHuas55KOcMk2UWtcEzfej3Qy3fUdin7v1cvysawu3XTdQHfSkfKj8yqf4MpyhMyBiR/s320/RPDDK_0623.jpg) |
![445.0 km, 82.2% 445.0 km, 82.2%](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgXQDeA2A0FUu1wh5V21NjNwfX5Ffypdq6S_ERTQ1sJT9sJcGVwH8OHou8q4MOOMN6nFLE6eFkmXY2bZKGq6S-iH-EYSt25r60mFu_zO0GLMThpsKmhB428WVkA3W2nNrTewYj_AKgoZZjAIU0LNT8yVo5UVedY0VdUZfNpS1JF463gOKb5_PXWORGOwt6D/s320/RPDDK_terkep_0623.jpg) |
Erre jártam (forrás: OSM, saját GPX fájl alapján) |
Ezeket a szakaszokat teljesítettem eddig |
Az RPDDK barangolásaimról további adatok a
Heyjoe.hu
oldalon találhatók.
Nincsenek megjegyzések:
Megjegyzés küldése